V této epizodě uvidíte...
Tenhle týden je šílený.
Maria McBride z časopisu Nevěsty je na lince jedna.
- Potřebuji tvoji pomoc, Buddy. - Časopis Nevěsty, fotka uvnitř, paráda.
Musíme frčet.
- Není tady žádnej cukr. - To není možný.
Jak je sakra možný, že v tomhle cukrářství nemáme žádný cukr?
Výroba se zastavila. Máme prázdný trouby.
A když nejsou plný, tak nic nevyděláváme.
Tady máš ten svůj cukr!
Poslouchejte, to stačí. Musím pryč.
Objednávky jdou od Boha skrz mě k vám.
Tohle je Carlovo cukrářství.
Každý týden vyjde těmito dveřmi tisíce dortů a cukroví.
Tohle jsou mí lidé... Moje rodina.
A tohle cukrářství dostaneme na špici.
Říkají mi Buddy. A jsem šéf.
překlad: Ajvngou www.videacesky.cz
Rychle, musíme přidat, musíme přidat.
To je ono. Musíme frčet.
Na chybu není místo.
Všichni ze sebe dneska musíte vydat to nejlepší.
Tenhle týden v Carlovu cukrářství je šílený.
Danny, ukliď tenhle stůl.
Budeš krájet a skládat, tak se připrav.
Budeme dělat 400 narozeninových dortů,
2000 košíčků, tisíce cukroví,
stovky kilogramů piškotů a sušenek,
pět obřích svatebních dortů...
čtyři nebo pět velkých speciálních dortů,
Nemůžeme udělat ani malinkatou chybičku.
Opravdu to musíme zvládnout.
Doufám, že moje sestra chápe, co musím tenhle týden udělat
a projeví dostatek zdvořilosti a nebude mě s ničím otravovat.
Ahoj, kde je to cukroví a další věci do prodejny?
Vydrž, mám toho ještě hodně. Neotravuj mě s tím.
Ale no tak.
To je moje sestra Mary. Co víc říct?
Mary je poněkud drsnější.
Trochu neomalená.
Proč ne? Je půl osmý.
Vím, kolik je, Mary. To mi říkat nemusíš.
Mary může být skvělá, ale i příšerná.
Kdo dělal toho motýla? To je nejhnusnější...
To se snažíte vystrašit zákazníky?
Občas situaci nezvládne úplně nejlépe.
Musíte mi pomoc, jinak vám nepomůžu. Já vaši dceru neznám, zlato.
V podstatě je to hodná ženská, která to myslí dobře.
Jen to občas nedá najevo úplně nejlépe.
Potřebuju čokoládové trubičky, ty malé.
To je moje sestra Grace.
Vím, že má otravný hlas.
Je to moje starší sestra. Je rozvážná a já ji mám moc rád.
Dobře? A zmrzlinový dorty.
- Vím, pracuju na nich. - Taky mi chybí košíčky.
Budu se snažit, jo?
Můj táta byl v podstatě bůh.
Buddy senior byl úžasný cukrář, ke kterému každý vzhlížel
a obdivoval ho.
Slova nedokáží vyjádřit, jak byl táta skvělej.
Umřel mi v 17.
Něco jsem mu slíbil.
Že se z tohohle cukrářství stane zavedené jméno.
A já pro to udělám všechno.
Buddy, na lince jedna máš hovor.
Maria McBride z časopisu Nevěsty.
Máš ho na jedničce, Bude.
- Buddy. - Potřebuji vás, Buddy.
Cokoliv. Jsem tady pro vás, Mario.
Volám, protože potřebuji nafotit dort.
Bude to na vnitřní obálku.
Časopis Nevěsty chce nafotit můj dort na vnitřní obálku.
Paráda.
Nejlepší možnost, jak si zajistit publicitu.
Ale potřebuji ho ještě tento týden. Fotíme v pátek.
- V pátek? - Ano.
I kdybych byl na hadry, tak tohle musím zvládnout. Prostě musím.
- Zatím. - Mějte se.
Tak jo. Na pátek máme dort pro časopis Nevěsty.
Šestipatrový monstrum.
Chtějí něco s tenkými linkami, starou školu.
Nemůžete říct ne, protože jde o životní šanci.
Navíc se mi moc líbí zadání.
Prý to má být černobílý dort. A já na to: "Jé!"
Hned mě to napadlo.
Viděl jsem šestipatrový dort dokonale pokrytý fondánem,
kde bylo všechno perfektní.
S drobounkým černým ručním zdobením.
Viděl jsem na něm i červené květiny. Nádherné růže.
Ale ona na to: "A co takhle bílé sasanky?"
Výborně. To je dokonalá květina.
Je bílá s černým středem a z něho koukají takový černý věcičky.
Časopis musí být spokojen.
Tak jsem řekl: "Zkusíme sasanky."
Nejdřív se na dort nanese vrstva.
A tou vrstvou myslím máslový krém.
Tím se pokryje celý dort a díky tomu na něm drží i fondán.
V podstatě to využíváme jako lepidlo.
Musíme tam dát cukr. Kde je?
Říkám: "Tak jo, připravíme si polevu, doneste cukr."
Hej, Bude.
Nemáme tady žádnej cukr.
Mám dole všechno možný.
Jsme tam ve třech a nemám žádnej cukr.
To je můj švagr Joey. Umí toho spoustu.
Je to trochu horká hlava,
ale když přijde na věc, ví, kdo je tady šéf.
Ani pytel cukru.
Nemožný.
Frankie, je to nemožný?
Jestli je to nemožný, tak jsem asi slepej.
Malej Frankie. Je z rodiny, je to můj bratranec.
Jsem kmotr jeho dcery.
Ještě se musí hodně učit.
Týdenní inventura ukázala, že je tam 20 pytlů.
Dole jsou dva lidi, co to kontrolujou.
A to mi říkají, že není cukr?
Možná těch 20 pytlů vypotřebovali! Používej mozek.
Když jsi minulý týden neobjednal cukr...
Objednal jsem 25 pytlů!
Jak je sakra možný, že v tomhle pekařství nemáme žádnej cukr?
Všechno stojí a já mám ještě spoustu práce.
Na tohle nemám čas.
Jdi a sežeň cukr! Jasný? Jdi a sežeň ho.
Víc už dělat nemůžu. Nemůžu.
Výroba se zastavila. Máme prázdný trouby.
A když nejsou plný, tak nevyděláváme.
A když nemáme co dát do trouby, tak vy taky nemáte co dělat.
Teď to nechci poslouchat! Už tak toho mám moc.
Nebudeš moct dělat dorty, protože není cukr.
Ale kdo kontroluje sklad?!
Problémem je tady komunikace.
Každej jenom já já já...
Ale nikdo neřekne: "Potřebujeme tohle nebo tamhleto."
Teď mi hodinu chybí člověk, dokud nedonese cukr.
Když se něco pokazí, je potřeba to říct.
Takhle to chceme, lidi?
Mauro, jinak taky šéf Mario. Je to můj švagr.
Dalo by se říct, že je moje pravá ruka.
- Tohle chceme? - Už toho mám prostě dost.
Chceš být šéf, ne? Všechno musí jít přes tebe.
Když se něco pokazí, je to šéf, kdo...
Já svoji práci udělal, Mauro.
Nejsem účetní.
Jsem italský cukrář z Hobokenu v New Jersey.
Je to o vymezení hranic. Nemůžu být úplný mílius.
Občas musím trošku přitvrdit.
Když něco řeknu, tak musíte skočit i z okna.
Takhle to musí tenhle týden fungovat.
Jsme Italové. Chápete.
Jsme prostě hluční.
Jsme rodina. Hádky budou vždycky.
Tos byl až v Číně?
Sklapni. Tady máš svůj z*sranej cukr.
Tys to podělal a teď se chováš, jako by to byla moje chyba.
Ale no tak, Franku. No tak.
Měls to udělat správně na poprvý.
Něco musíte pochopit.
Pracujete s těma lidma 15 i 18 hodin denně,
pět, šest, sedm dní v týdnu.
Prostě se to vyostří.
Ukliď to ze stolu.
Tohle není knihovna ani kostel.
Tenhle dort pro časopis je zatím ten největší.
Zabralo to pár hodin, ale už je pokrytý a poskládaný
a připravený na ozdobení ze staré školy, jak chtěla Maria.
Ale jestli se nezačne pracovat na okvětních lístcích, tak bude průšvih.
Lidé jako Maria McBride ví, co chtějí.
Řekla mi, že chce na dortu sasanky.
Tyhle sasanky se dělají tak blbě,
že je mí lidé nazvali nepřáteli.
Dalo by se říct, že jedna kytka zabere 20 až 30 minut.
A to jich musíme udělat 30.
Tenhle týden máme hodně práce a navíc ten dort pro časopis.
K tomu má Buddy v pátek narozeniny a my ho chceme překvapit oslavou.
Bude..
Přelstíme ho tak, že si udělá vlastní dort pro falešného zákazníka.
To chce loď? Na tenhle víkend?
Volala ženská, že chce dort ve tvaru lodi do víkendu.
Co na to mám říct?
I kdyby se mi třikrát nechtělo a byl jsem zavalený prací,
zákazníkovi musíte vyhovět.
- Celý to bude dort, asi piškot. - I spodek?
Když jsem se zamyslela nad tím, jaký je ideální dort pro Buddyho,
tak to bylo celkem jednoduché. Buddyho vášeň je totiž rybaření.
- Řekni jí, že to máme u ní. - Dobře.
- Frankie, proč si tam dal ty podložky? - Který? Žádný jsem tam nedal.
Hele, hele, teď nechci nic slyšet.
Soustředím se.
Maria McBride říká: "Chci na něm tenké linky."
To jsem já, víte? Stará škola. Já se pro ty linky narodil.
Tvořím černé zdobení tlačené skrz malou dírku
a vytvářím tak vzory.
Když takhle zdobíte černou na bílou, máte jenom jeden pokus.
Nesmíte udělat chybu.
Jak to nanesete, tak to drží. Jinak musíte sundat celý fondán
a dát tam zase nový.
Jakékoliv ujetí ruky by vás mohlo stát hodiny práce.
Musíte ze sebe vydat to nejlepší.
Mám toho hodně na starost...
Musím si dát kafe.
Grace mi říká: "Dostali jsme e-mail. "
Kdo to asi bude?
A začalo celé to fiasko s Mary.
V tom e-mailu se v podstatě psalo, že moje velkohubá sestra
někoho poslala k šípku, a že ten někdo sem už nikdy nepřijde.
Mary takhle hrubě se zákazníky už jednala.
Vytiskni mi to a já si s ní o tom nahoře promluvím.
- Za minutu tě chci vidět u sebe. - Mě?
Jo.
Jsem teď pěkně naštvanej.
Je to tady. Stává se ze mě Hulk.
Úplně cítím, jak to ve mně vře.
Takže...
Přečti to.
Nahlas.
"Když jsem minulý týden přišla do obchodu, nějaká sprostá a drzá blondýna
po mně bezdůvodně štěkala."
Fakt nevím, o čem to píše.
Jo, ale teď jsi dole v prodejně. Grace říkala, že jsi na lidi hrubá.
Buddy, Grace tam skoro vůbec nechodí.
Já obsluhuju zákazníky! Ona odpovídá na e-maily.
Není to moje chyba.
Obsloužila jsem tak 40 lidí a všichni byli moc spokojený.
To stačí! Mary! To stačí!
Dostal jsem e-mail od zákaznice, která si stěžuje na chování Mary.
Ukážu jí ho a ona vyjede po mně!
Jenom proto, že je to moje sestra, že ji mám rád,
a že odvedla spoustu práce neznamená, že se takhle může chovat.
Musím se vrátit k práci.
Priorita číslo jedna je pro mě dort pro časopis Nevěsty.
Začal jsem zdobit srdcem. Zdobil jsem jako šílený.
A najednou se věci začaly měnit.
Na všechno jsem zapomněl.
Všechno ztichlo. Nic jsem neslyšel.
Víte...
Byl jsem ve svém světě.
Přímo jsem cítil, jak stres opouští mé tělo.
Bylo mi dobře.
Buddy si mě zavolal do kanceláře
a nařkl mě, že jsem na zákazníky hrubá.
Chtěla jsem to ukončit, protože to ode mě bylo hloupé.
Kdybych to udělala, řekla bych ti to.
Slib mi, že se budeš snažit být příjemnější.
Slibuju, ale já nevím, co je to být hrubá.
Víš, že tě mám rád.
Objali jsme se a je to. Je to za náma.
Všechny ty dorty se dělají, všechno začíná zapadat
a najednou je to tady. Rána ze zálohy.
Prý: "A co ta loď?"
Já na to: "Panebože, já na ni zapomněl."
Jdeme na to.
Potřebuju všechny ruce, jde se dělat loď.
Mysli na loď, Buddy, mysli.
Pomyslel jsem si: "Jaká rybářská loď by se líbila mně."
A najednou bum, v hlavě se mi rozsvítilo.
Vidím bílou, modrou a nějaký chrom.
Malou figurku rybáře.
Možná i rybičky.
Ty by vypadaly dobře.
A najednou vím, co musím udělat.
Nejdřív jsme museli vyřezat dort
a pokrýt ho fondánem.
Potom začneme přidávat detaily.
Musely se udělat dveře do podpalubí.
Zábradlí okolo a muselo to být na vodě.
Použil jsem křišťálově modrý zdobící gel
a udělal jakoby vlny okolo dortu.
Byla tam i bedna na návnady, na nářadí a malá chladnička.
Taky rybář... To všechno z čokolády, takže je všechno jedlé.
A čím víc jsme tam toho dáváli, tím to bylo hezčí.
Dopadlo to úžasně. Moc se mi to líbí.
Hned se vám chce na ryby, ne?
Vypadá to úchvatně. Můj Bože.
Je čtvrtek.
A pořád se musí dodělat spousta dortů,
ale číslo jedna na seznamu je dort pro časopis.
Hodně dobré.
Tohle bude vzadu.
Zítra je důležité focení.
K těm sasankám jsem byl skeptický,
protože to nejsou zrovna výrazné květiny.
Ale abych řekl pravdu, vypadají nádherně.
- Překonal ses, Buddy. - Jak jsi to udělal?
Zrovna když jsem ho dokončil a začal ho obdivovat...
Buddy, máš telefon na lince jedna.
Maria McBride z časopisu Nevěsty.
Ještě jsem se tak rozmýšlela a vím, že je to tak trošku bláznivé,
ale co chci říct, Buddy,
chtěli bysme ještě další dva podobné dorty.
Další dva dorty? Nejste blázen, paní?
A musí být hotovy do pátku?!
Možná bysme mohli udělat dva menší.
Nemohu odmítnout a ona to ví,
takže mám smůlu. Nevím, co budu dělat.
Hodila na nás pořádnou bombu.
Na naše cukrářství hodila přímo atomovou bombu.
Tým byl pěkně naštvanej.
- Tak zatím. - Čiao. - Nashle.
- Tak jo. - To si děláš srandu?
Tím, že jsem souhlasil, jsem postavil svůj tým
před dalších 650 lístků sasanek.
Navíc musíme co nejdříve zmáknout dva dorty.
Už vidím, jak ty dva dorty budou vypadat.
U prvního chci jít do šablony.
Bude hodně podobný jako ty dva další, ale přitom jiný.
U druhého použiju černý fondán a vyřezávané květinové vzory.
Zase použiju sasanky, abych ty dorty sladil.
Dobrá. Dejte to Violetě.
Musím sfouknout i ostatní. Do konce týdne se musí dodělat zbytek dortů.
Mám pořád spoustu práce. Spoustu.
Jenom doufám, že to stihneme.
Bude to o chlup.
Pojď sem. Ten další je pátej.
Ne, není. Tohle je šest a tohle je pět!
Tyhle jsem vybral poprvý!
Dobře, dobře, poslouchejte!
Poslouchejte! To stačí!
Konec řečí a do práce. Nechci to poslouchat.
Objednávky jdou od Boha skrz mě k vám.
Na jednom dortu jsou výřezky.
Líbí se mi.
A na tom druhým nanesenou šablonu.
Dost sexy.
Dnešek se točí okolo kytek, které musím dát na ty dorty.
Dobrá, pojďte se podívat.
Nádhera. Tak jsme to chtěli.
Z těch dortů jsem byl tak nadšenej.
Byl jsem pyšný na sebe i na svůj tým.
Povídám: "Tak jo, hurá do akce."
Vezmi ho a jdeme.
- Musíme je dostat do auta. - Danny, bacha na vršek.
- Neboj. - Nepodělej to, Danny.
- Pozor na vršek. - Klídek.
Bacha.
Musel jsem je ještě naložit, projet tunelem,
dostat je do New York a k Marie.
Hodně jsem se bál, aby nespadly.
Ani náhodou bych ty dorty nenechal nějak poškodit.
Moc, moc chci Mariu ohromit. Myslím, že jsme to trefili.
Zdravím.
Nádhera.
Mám tady pár dortů, které jsou úchvatné.
Jsou famózní, Buddy.
Slyšet to od Marie McBride z časopisu Nevěsty...
Není to špatné na tři dny práce.
Táta mě sledoval ze shora a byl pyšnej.
V tom časopise to uvidí milión lidí.
Je to velký, obrovský.
Líbí se mi to. Opravdu jo.
Parádní fotka.
Teď si přeju, aby tady byl můj táta.
Kéž by tady byl, aby viděl, co jsem dokázal.
Před smrtí jsem mu řekl:
"Tati, každý v Americe se jednou dozví, kdo jsme, to ti slibuju."
Určitě se teď na mě ze shora usmívá.
- Salute. - Salute.
- Výborně. - Na zdraví.
Byl jsem hrdý na to, co jsme dokázali,
a ta váha na mých ramenou zmizela.
Ale ještě zbývala jedna věc.
Musel jsem doručit dort ve tvaru lodě do téhle restaurace.
Jdu tam pozpátku a koukám na Maura.
Nakráčel jsem do místnosti, ale nikoho jsem neviděl,
protože jsem sledoval ten dort.
Překvapení!
Slyším: "Překvapení!" Málem jsem vyskočil z kůže a pustil dort.
- Všechno nejlepší! - Všechno nejlepší, Buddy!
Byl jsem dojatý, víte? Dostali mě.
Vážně mě dostali. Bylo to moc, moc hezký.
Takže za něj nedostaneme zaplaceno? Panebože!
Na naši rodinu.
- Salute. - Salute.
Na zdraví.
- Hele, jak to pěkně krájím, Buddy. - Jsi profesionálka.
Po týdnu jako byl tento vám musím říct,
že bych okolo sebe nemohl mít lepší lidi.
A tohle bylo perfektní zakončení bláznivého týdne.
překlad: Ajvngou www.videacesky.cz
www.Titulky.com