V této epizodě uvidíte...
Rád bych měl na tom dortu opravdové ptáky.
- Opravdové? - Ano.
Nechci výmluvy. Chci hrdličky.
Když ti nenajdu hrdličky, musíš se spokojit s holubama.
Dělej zvuky. Tohle asi nejsou hrdličky.
- Mažeme! - Jedem!
Ta paní je těhotná. Chci po ní pořádný kus.
Panebože.
Tohle je Carlovo cukrářství.
Každý týden vyjde těmito dveřmi tisíce dortů a cukroví.
Tohle jsou mí lidé... Moje rodina.
A tohle cukrářství dostaneme na špici.
Říkají mi Buddy. A jsem šéf.
Král dortů 1x07
překlad: Ajvngou titulkomet.cz
Jsme jedno z mála cukrářstvích, které to stále dělají postaru,
po italsku. To z nás udělalo cukrářství, jakým jsme dnes.
Léta používáme tyto původní recepty.
Plněné cukroví, eclairy, Napoleony,
proslulé cannoli, humří ocásky,
všechno tohle italské cukroví.
Tohle cukrářství neotevřelo před několika lety.
Máme otevřeno už skoro 100 let. Něco asi děláme dobře.
Takže tenhle týden se těším na objednávku,
která je opravdu ze staré školy.
Berete se, že?
Ano, a v den svatby by to bylo 50. výročí jeho rodičů.
Úžasné.
Děda byl kuchař a rodičům upekl dort na svatbu.
Páni.
Chci mít hrdličku, pokud to zvládnete, na dortu.
Význam je takový, že tenkrát je tam dávali.
Vím, o čem mluvíte.
Můj táta tyhle dorty s ptáky uvnitř dělával.
Takže aby to bylo víc symbolické s výročím svatby rodičů,
napadlo mě ty holuby dát někam na dort.
Hrome, moc rád dám ty ptáky do dortu.
- Jako opravdové ptáky? - Ano. Holubice.
Pěkně postaru. Za celý život jsem takové dělal jenom dva,
ale můj táta je dělal v jednom kuse.
Ptáci jsou v takové malé kleci,
ale je uzavřená kromě pár dírek na vzduch.
Není to tak, že by si chodili po dortu.
Chodí si uvnitř, rozumíte?
A když ho rozříznete, otevřete dvířka a oni vyletí.
Je to jedna z těch věcí, co už se nevidí.
To tedy ne.
Tohle bude taková vzpomínka na vašeho otce, ale i mého.
Ty holuby a tak všechno si seženete, že?
- Nezklamu vás, dobře? - Naprosto vám věříme.
- Rád jsem se s vámi setkal. - My též.
- Děkuju. - Díky, Buddy. - Blahopřeju.
Tenhle dort bude čtyřpatrový.
Hodně ze staré italské školy.
Mezi patry bude sousoší s hodně listy břečťanu a s hrozny.
Toskánský styl.
K tomu spousta růží slonovinové barvy.
A nakonec klec, ve které budou holubi.
Na růže jsem pes.
Díky nim jsem známý. Musí vypadat dobře.
Přijde mi důležité naučit mé zaměstnance,
aby ty růže dělali jako já.
Každá květina by měla vypadat jinak.
Některá víc rozkvetlá, jiná ještě v rozpuku.
Musíte si myslet, že každý květ je jedinečný,
a to taky je.
Tohle bude dort ze staré školy,
ale včetně moderních postupů.
Všechno, co vím, jsem se naučil. Bylo mi to předáno.
Kde seženeš ty ptáky?
Chodili jsme do obchodu s kuřaty. Nebo do zverimexu.
- Co obchod s kuřaty? - Co to je?
To je Sal.
V Carlovu cukrářství pracuje od roku 1964, kdy to tady táta koupil.
- Je to můj nejspolehlivější cukrář. - Co mají v tom obchodu s kuřaty?
- No, tam zabíjejí kuřata. - Živý.
- Ty je koupíš živé? - Jo.
- Vybereš si ptáky... - A za čerstva je sníš.
Jo, oškubeš je... Ten chlápek to udělá.
Upekl už spoustu těhle dortů.
Všechny ty dorty navrhovali společně s tátou.
Dělali jsme jich tak deset ročně.
Pamatuješ si, kdo měl dort s ptákama uvnitř?
Myslím, že Danny.
Na svý líbánky jsem jedl ptáky.
To je Danny.
Pracuje tady už od 14 let. Takže přes 40 let.
Říkáme mu "Mezek". protože je to všeuměl.
Jde dolů a peče. Jde nahoru a zdobí.
Umí všechno.
Jedinej problém je, kde sakra vezmeme ty ptáky?
Já nevím, čéče.
Jak uděláme náplň, půjdeme nějaký sehnat.
Chci hrdličky, holubice.
Nejsou to holubi, ale holubice.
Ale jestli neseženu hrdličky, musíš se spokojit s holubama.
Půjdeš ty a Danny. Potřebuju bílý ptáky.
Seženeme je. Neboj. Zaručuju, že holubice budou.
A tenhle dort s hrdličkama není jediná věc ze staré školy,
kterou mám na tenhle týden.
- Manželka je těhotná? - Ano.
A sní a myslí jenom na Carlovo cukrářství.
Probudí mě uprostřed noci a vykládá o vašich dobrotách.
"Sežeň mi koblížky. Dones mi dort."
Hlavně o sladkém pečivu jako jsou humří ocásky.
- To je moje oblíbené cukroví. - Stejně jako její.
Tak jí uděláme obří humří ocásek,
který naplníme růžovým krémem, když bude mít holčičku.
- Použijte svý kouzla. - Výborně. - Nechám to na vás.
Humří ocásek je americký bratranec italského pečiva zvaného sfogliatelle.
Je to vločkovité pečivo ve tvaru humřího ocasu,
které je naplněno výborným krémem.
Když do něj kousnete, slyšíte...
To je bomba.
Tenhle humří ocásek je nejtěžší pečivo na výrobu.
Vyválíme těsto až je tenké jako papír.
Namotáme ho,
a pak ho rozbalíme po celém stolu.
Danny ho potírá rostlinným tukem a já ho smotávám.
A to je pěkná makačka. Je to vážně namáhavé.
Musíte na to těsto řádně zatlačit a to je těžké.
Danny teď dělá to, co já dělal pro svýho tátu.
I Danny to pro něj dělal.
Pomaž to! Na krajích to začíná vysychat.
Mažeme!
Díky tomu rostlinnému tuku se vrstvy těsta nelepí k sobě.
A čím tenčí ho vyválíte, tím je pečivo vločkovitější.
Sakra, to je velký.
Ještě uvidíte...
Dělej zvuky.
Danny, dělej zvuky.
Tohle asi nefunguje.
Vraťte se zpátky! Co to s váma sakra je?
Zverimex?
Sháním bílé holubice.
Máte bílé holubice?
Sháním bílé holubice.
Nemohli byste je nějak sehnat?
A nevíte, kde bych je sehnal?
Nevíte, kde tak jsou?
Tak jo. Díky.
Nemůžu je sehnat ani online. Nikdo je nevede.
Co chceš dělat? Chytit pár holubů?
Nebo seženeme nějaký holubice?
- Sejdeme se venku. - Tak jo.
Na co to máš?
- Jak je asi přivezeme? - V tomhle?
- Vršek uzavřeme. Budou moct dýchat. - No dobře.
- Jdeme. - A kam?
- Musíme do parku. - Tam?
- Kde se tak vyskytujou? - V parku? - Hádám, že jo.
Tohle je břečťan.
Na ten holubí dort potřebuju stovky břečťanových listů.
Kukuřičný škrob není potřeba. Tak jo, vykroj je.
Všechny ty listy jsou z modelovací hmoty.
A každý je ručně vyválený.
Pak do nich vymáčkneme listové žilky.
Uhladíme kraje a necháme vyschnout na alobalu.
Zmačkaný alobal je skvělý, protože jim dodá přirozené ohnutí.
Jen počkej, až je nabarvíme, Violet.
To bude teprve zábava.
Teď je musíme nabarvit dvěma odstíny zelené.
Nejdřív je nabarvíš touhle zelenkavou barvou.
Potom naneseš na vrch trochu lesní zelené.
Ne na kraje. Jen doprostřed.
Tohle je hodně dlouhý proces.
Každý list zabere tak dvě minuty.
A to musíme udělat 300 až 500 listů.
To je hodně břečťanu.
Takže Tone-Tone a Violet pracují na břečťanu.
A já se Salem musím dělat ty humří ocásky.
Když je těsto vytahané a srolované,
nakrájíme ho na jednotlivé plátky.
Tyhle budou velký.
Obvykle je dělám takhle velké. Děláme je menší.
Ale ta paní je těhotná, takže je chci pořádné.
Vezmete ten jeden plátek a prsty ho tvarujete
do trychtýřovitého tvaru.
Dělat takhle velkej, Sale, to není lehký.
Jakmile to máte, naplníte ho těstovým mixem.
A jak se ten mix peče, úplně nehorázně se roztáhne,
takže nafoukne humří ocásek a vytvoří vzduchovou kapsu pro krém.
Sale, kde jsou ty sušenky?
- Máme poslání. - Dobře.
Hele. To jsou racci?
Tamhle jsou. Ale to jsou asi racci.
Ti by nám asi místo holubů neprošli.
Hele, to je holub!
Hodíme nějaký drobky do vody, třeba přiletí blíž.
Dělej zvuky.
- Jeden sem letí. - Danny, dělej ty zvuky.
Tohle asi nejsou holubice, kámo.
V pohodě. Chytíme aspoň něco.
Takhle to asi nepůjde, Danny.
Volám Frankiemu a říkám: "Co sakra děláte?"
- Haló? - Kde seš?
A on na to: "Chytáme ptáky, šéfe."
To si děláte srandu? Vy dva blbouni chytáte holuby v parku?
Nemůžeme... Prej jsme blbouni.
- Potřebuješ přece holuby. - Jo, blbouni.
Blbouni?
Myslím, že Frankie byl tak hotovej,
že chtěl za každou cenu na chvíli vypadnout.
Vraťte se zpátky! Co to s váma je?
- Žádný ptáky jsi nesehnal? - Volal jsem všude.
Nevím, co po mně ještě chceš.
Říkáš mi, že nemůžeš sehnat párek hrdliček
v celým New Yorku?
- Bílý holubice nejsou. - Asi ses dost nesnažil.
Volal jsem do 15 obchodů.
Nechci slyšet výmluvy. Chci holubice.
- Nevím, co chceš. - Holubice.
- Prosím? - Sháním bílé holubice...
- Víte co, hrdličky. - Bílé husy?
- Ne, ne husy, ale holubice. - Aha.
- Ty nemáme. Máme papoušky. - Ne, potřebuju něco většího.
Slyším Frankieho, jak vyřizuje: "Mají papoušky, husy, ale ne holubice."
- Zverimex. - Zdravím. Máte bílé holubice?
- Jenom celé bílé. - Dobře.
Sehnal jsem je. Na kdy je chceš?
- Dneska. - V kolik? - Kdykoliv.
Kdykoliv dnes. Výborně, díky. Nashle.
Tvý holubice jsou už na cestě.
Ti prevíti jsou ale křupavý.
Jak od mý babičky v Itálii.
Jakmile humří ocásky stráví 20 až 25 minut v troubě,
jsou krásně dozlatova a křupavé.
A tuhle křupavou skořápku
naplníme lahodným krémem.
Je složený z pudinkového krému a šlehačky.
Takhle to drž.
Ten pán říkal, že budou mít holčičku,
tak já na to: "Skvělý,
naplníme je tedy růžovým krémem,
takže až je rozlomí, bude to barva pro holčičku."
Je až na dně?
Přesně tenhle malý detail ji dostane.
Už je máme naplněný. Začnu krájet tohle.
Ta budoucí matka je milovnice i dalšího sladkého italského pečiva,
takže jsem se rozhodl vytvořit tác s našimi nejlepšími věcmi.
Do středu jsem dal humří ocásky a potom přidal různé plněné kousky,
cannoli a dokonce i jahody v čokoládě.
Tak jo, jdu učinit tuhle těhotnou dámu velmi šťastnou.
- Měli by bydlet na konci. - Už aby. Ruce mě pálí.
Pomohl bych, ale špatně jsem se vyspal.
- Jak se máte? - Díky, že jste přišli.
- Bude překvapená, co? - To rozhodně.
- Hele, D... - Jo?
Někdo za tebou přišel.
Máme speciální donášku pro někoho těhotného.
Ale ne! Co to je?
- Jak se máte? - Dobře. - Váš manžílek mi říkal,
že máte rády dobroty z našeho cukrářství.
Takže...
Bože!
Po tomhle začne mimino hned kopat.
- Páni, jste se překonal. - Tohle je nebezpečný.
- Salute! - Salute!
To je paráda.
To zbožňuju. Musím si vzít tu jahodu.
Musíme se vrátit a dodělat ten holubí dort.
Svatba je tady cobydup.
Ten dort je čtyřpatrový a je vážně velký.
Jo!
Máme nejnižší patro. Potom tam je klec z plexiskla.
A na to přijdou další dvě patra, sousoší a vrchní patro.
Když se to celé složí, dort bude mít 1,5 metru na výšku.
- Máš ty ptáky? - Jo.
Zavolám je. Kluci, jsou tady holubi.
- Bude. - Co je, bratránku?
Máš tady ty ptáky.
- Dej je sem. Podíváme se. - Pozor, ať neuletí.
Jen se mrknu.
Jen trochu, moc to neotvírej.
Musíme otevřít krabici.
- Ne! - Panebože.
Musíme otevřít krabici.
Ne!
Říkal jsem holubice a ty přivezeš husy.
I když to byla legrace, když z krabice vykoukly husy,
stejně pořád nemám ty holubice.
Říkám: "Frankie, sežeň mi už nějaký, prosím.
Vážně je potřebuju, protože jsem je těm lidem slíbil.
Měli by dostat hrdličky a já jim je dám."
Husy se odvezly a já se vrátil k práci.
Začínám na dort dávat břečťan, jako by visel
a k tomu květy a hrozny.
Čím víc na to koukám, tím víc se to rýsuje.
Paráda. Pěkně se ukazuje.
Moc rád dělám tyhle věci ze starý školy.
Dvě holubice.
- Ne husy. Holubice. - Seš si jistej? Díval ses?
- Jo, Dojel jsem pro ně. - Tak jo, pojď sem.
Ujistil jsem se, že je dali do krabice.
- Danny, pojď se podívat. - Ukaž.
Konečně jsme je měli.
Zase to můžeme rozjet, jsem spokojený.
- Nádherný. - Je pěknej.
- Jsou pořádně bílí. - Jsou nádherní.
- Danny, strč ho zpátky. - Mám samečka i samičku.
Zpátky do práce. Frankie, dej do mý kanceláře.
Dej jim ptačí krmení nebo něco, nevím.
Zpátky do práce.
Dáme tam hrozny.
Holubí dort je hotový. Svolal jsem lidi.
Tak jo, pojďte se sem všichni podívat.
Nádhera.
- Všem se líbí? - Nádhera.
Až ho budou krájet, otevřou dvířka a vypustí holuby.
Dívejte na Dannyho.
- Brečím? - Je tak nádherný.
Panebože!
Tenhle dort mi připomíná dorty, co dělal můj táta.
Italský styl ze starý školy, co jsem se učil jako kluk.
Je to super, je to něco jinýho.
Kde uvidíš dort s živýma ptákama uvnitř?
Závan minulosti, Danny.
Musíme dort rozložit na díly a naložit do auta.
A přidat k němu i ptáky.
Na ty ptáky dohlídni.
- To mám zůstat tady? - Jo. Dej si je k nohám.
A buď na ně hodnej. Za chvilku jsme tam.
Tak zatím.
Všechno dobrý?
Určitě?
Tak jo, buďte hodný, jo?
Hodný ptáčci.
- Přežili? - Jo. - Dobrý.
Pozor na cestu.
Po příjezdu máme spoustu práce.
Ten dort tam musím v podstatě složit dohromady.
Myslím, že skvělý.
Ten se jim bude fakt líbit.
V tuhle chvíli jsme obvykle pryč, ale kvůli ptákům musíme zůstat.
Panebože.
Máme malé překvapení.
Tohle je velká událost.
Otevřeli jsme dvířka a dovnitř dali holuby.
Ty ptáky jíst nesmíte!
Nejezte ty ptáky!
A pak nastal čas je vypustit.
Jen pojďte.
No tak.
Nemohu je vytáhnout.
- Jsou tam spokojení. - To je dobrý.
Potřebujete pomoct?
Tak jsme tam s Dannym šli a vypustili je.
Mazejte!
Neposlouchají!
No tak. Pěkně opatrně.
Raz, dva, tři.. leťte!
Bylo to skvělé, jak vylétli nahoru.
Ohledně mých rodičů to bylo velmi symbolické.
Bylo to úžasné. Vážně ano.
Opravdu nečekané a skvělé. Všem se to líbilo.
Ten dort byl přesně takový, jaký jsem chtěla, plus ti ptáci.
Nakonec to byl šťastný konec.
A pár žil šťastně až do smrti.
A stejně tak i naše další hrdličky,
které se vrátili do zverimexu.
překlad: Ajvngou titulkomet.cz